Det lader til at være lidt af et ungdomshjørne men jeg prøver alligevel
![Flov :flov:](./images/smilies/icon_redface.gif)
Jeg har siden godt 30 års alderen levet i perioder med vekslende depression.
Uden held med mange terapi og psykolog behandlinger. Nu hvor jeg er 48 er jeg i en ret belastende depression og er i ordineret psykolog behandling. Årsagen til min depression ligger i at min ”tro på meningen med livet” er at elske og blive elsket. Hvilket ikke er odiøst, men et problem når jeg ikke bliver elsket. Man taler om ”elskelige” personer, så jeg mener simpelthen jeg er ”uelskelig”. Jeg har let ved at skabe kontakt og som også ved at få kærester. Men altid ender det med de ikke kan elske mig / blive forelsker. Jeg er sikker på at adspurgt ville alle svare jeg er elskelig bare ikke for dem. Men hvad kan jeg bruge det til. Jeg er ofte selv blevet forelsket eller har med tiden elsket en kvinde. Hvorfor sker dette ikke for mig. Det er en ubalance der gør det svært at leve. Jeg er halvvejs inde i mit behandlings forløb og har fået den besked at der ikke er hjælp at hente i psykologien. MEN HVOR SÅ. Jeg skal snart genoptage forløbet med en ny psykolog men det bliver det vel ikke bedre af hvis ikke jeg ikke kan hjælpes.
Har du mulige svar eller råd til hvordan jeg kan hjælpes.
Modden.